Hej, du har ringet til Grace, Stanley, Heidi og Dawn.
Vi er ikke hjemme, men læg en besked, så ringer vi tilbage.
Hej med jer. Det er mor.
Jeg vil bare sige, at jeg tænker meget på jer.
Stan, du er nok på arbejde.
Har du været i den der gruppe? Det lyder som en god ide.
Puh, herer varmt.
Jeg ved ikke, hvomår jeg kan ringe igen. Der kan godt gå et par dage.
Jeg vil bare sige, at jeg elsker jer, og jeg savner jer.
Skriv til mig.
Godmorgen. Kom med herover.
Frem med labben. Kom så, Agnes.
Giv mig et H! Giv mig et O! Giv mig et M! Giv mig et E!
Giv mig et S! Giv mig et T! Giv mig et ORE!
- Hvad siger det?! - Homestore!
- Hvem er det vigtigste? - Kunderne!
Gå på dem.
Charles ved godt, at jeg normalt ikke er til den slags.
Men han fortæller mig, hvorliderlig jeg gør ham...
Og jeg kan rent faktisk høre, at han...
Så vi bliver begge to tændt af det -
- og sidder og hvisker og taler til hinanden, -
- indtil jeg harlyst til at skrige, og så rygerforbindelsen.
Meget romantisk, hvad?
Bare rolig, det bliver ikke hans sidste ord. Du er såmænd heldig.
Telefonsex er intet mod det, Ron udsatte mig for, inden han rejste.
- Det er noget andet forkvinder. - Det vil jeg nu ikke sige.
Jeg har aldrig sådan skullet tage afsked før.
Lad os spørge Stanley. Det måtte hans kone gøre.
Stan?
- Grace og jeg hyggede os. - Hvad lavede i?
Vi puttede ungerne. Og så så vi Jay Leno.
I dyrkede ikke?
Det vedkommer sådan set ikke andre.
Undskyld. Du må have skullet tage det i stiv arm.
Nej, den varikke stiv.
Jeg var stolt over, at hun tog af sted.
Det er da klart.
Vi er alle sammen stolte. De skal bare komme hjem igen.
- Hvornår skulle Ron komme hjem? - Januar, hvis ikke de forlængerham.
- De forlænger dem alle sammen. - Velkommen i hæren.
I dag eksploderede to bomber i hovedstaden og dræbte fire.
Der er også forlydender om ildkampe...
- Hvad var det? - Ikke noget.
Hvad var det, du så?
- Ikke noget. - Tænd for det igen.
Hvad?
- Undskyld, far. - Det må du nok sige.
Jeg hører, du sidder og sover i timerne.
- Du er da klogere end som så. - Undskyld.
Du kommer tidligt i seng. Du skal ikke sidde og sove i skolen.
Så behøver vi ikke tale mere om det, vel?
- Jeg hørte dig ikke. - Nej.
Godt.
I morgen siger du undskyld til mrs. Shimmerhorn -
- og beder om ekstra lektier som straf. Ikke noget "men".
Far, hun kan føde når som helst. Hun ermeget pirrelig fortiden.
Så må du bede virkelig pænt.
Jeg kan da ikke bede hende om flere lektier, når...
Tak.
Godnat.
Godnat, musen.
Godnat, far.
Stanley Phillips?
Er De gift med Grace Ann Phillips?
Må vi komme indenfor?
Nej.
Bare sig det, I vil sige.
Mr. Phillips, det gør mig ondt at meddele Dem, -
- på præsidentens vegne, at sergent Grace Ann Phillips -
- omkom kl. 21.00 den 12. marts.
Jeg varlige i bad.
Må vi komme indenfor?
Dette er feltpræst Johnson.
Han bor på basen og står altid til rådighed for Dem og Deres børn.
Skal vi bede sammen, mr. Phillips?
Nej.
Jeg er nødt til at bede Dem underskrive her.
Det er en attest på, at De bliver boende her de næste 45 dage.
Er der nogen, De vil ringe til, mens vi er her?
Nej, I skal ikke blive.
Er De sikker?
Kaptajn Douglas Tamblin vil være Deres kontaktperson i sagen.
Han kommer forbi senere med -
- flere detaljer om Deres kones død.
Enhvermand, der nogensinde harværet soldat, deler Deres sorg.
Sergent Phillips var en tapper soldat. Hun faldt i landets tjeneste.
Hej, du har ringet til Grace, Stanley, Heidi og Dawn.
Vi er ikke hjemme, men læg en besked, så ringer vi tilbage.
Mr. Phillips, det er Rick fra Homestore.
Jeg ville bare høre, om De kommer på arbejde i dag.
Hvem kommer først?
Hvad er det?
- Hej, piger. - Hvad laver du her?
- Hvor har du det fra? - Der stod mad på trappen.
Har du det helt godt?
Lad være med at spise det. Bare lad være.
Er der noget galt? Hold så op, Dawn.
Hold op. Hold så op.
Lad os gå ind i stuen. Der er noget, jeg skal tale med jer om.
Piger.
Ja, far?
- Skal vi ikke gå ud og spise? - Klokken er jo kun fire.
- Jeg vil sidde foran. - Det kan du først sige udenfor.
Hvem kommer først?
- Far? - Af sted, af sted, af sted.
Du bestillerbord, så går vi hen i spillelandet.
- Kom, så går vi. Lige nu. - Men vi er jo lige kommet.
- Vi var lige gået i gang. - Kom nu bare.
Heidi, afgang.
- Hvor skal vi hen? - Hvorhar du lyst til at tage hen?
Hvor vil du gerne hen, Dawn?
Enchanted Gardens. Han spurgte, hvorvi gerne ville hen.
- Det varikke det, han mente. - Det ved du ikke. Jeg vil derhen.
Hold så op. Jeg mener det. Stop!
Hvad hvis vi gjorde det?
Hvad hvis vi tog til Enchanted Gardens nu og her?
Hvad hvis vi gjorde det? Kørte til Enchanted Gardens.
Åh gud! Vi skal af sted!
Ti nu stille.
Kunne i tænke jer det? Hvorfor skulle vi ikke kunne gøre det?
Sæt dig nu ned.
- Hvorfor ikke? - Vi skal da i skole.
- I kan godt skulke et par dage. - Kan vi det?
- Selvfølgelig kan vi det. - Ja, hvorfor ikke?
- Hvad med dit arbejde? - Det skal du ikke tænke på.
- Hvad så med lektier? - Pyt med dem.
Dawn og jeg kan hjælpe dig med dem i bilen.
- Lad os gøre det, nu og her. - Mener du det?
Ja, hvorfor ikke? Lad os gøre det. Man skal have noget ud aflivet.
Lad os gøre det!
- Har i lyst til det? - Det har jeg! Din lyseslukker.
Ja eller nej, Heidi? Du får kun tilbuddet én gang. Nu og her.
Nu og her! Så gør vi det!
Hej, du har ringet til Grace, Stanley, Heidi og Dawn.
Vi er ikke hjemme, men læg en besked, så ringer vi tilbage.
Hej.
Jeg ville bare lige sige, at pigerne og jeg har det fint.
Vi er taget på en lille udflugt. Vi har det rigtig hyggeligt.
Godmorgen.
Hvor er vi?
Det er jeg ikke helt sikker på.
Vi må hellere ringe til skolen og sige, vi ikke kommer.
Lad os finde på noget sjovt, vi kan lave i dag. Kan du det?
Hvad skal det forestille?
Var det et svar på mit spørgsmål?
- Nej. - Så prøv igen.
Kan vi finde på noget sjovt, vi kan lave i dag?
Nej.
Hvorfor ikke?
Vi har talt for meget om det nu, så nu er derfor meget pres på.
Formeget pres på?
Hvad laver du? Du kan da ikke bare køre ud på marken.
Jo, det kan jeg.
- Hvad er det, du laver? - Jeg kører i ring, hvad ellers?
Vi får ballade for det her. Pas nu på fuglene.
- Hvad er det, der sker? - Godmorgen, Dawn.
- Kører vi på vejen? - Niks.
- Er det ikke sjovt? - Jo!
- Det gjorde jeg tit som teenager. - Hvorfor dog?
- Bare fordi det er sjovt. - Hvorfor gjorde du det?
Jeg kunne bare godt lide at slå mig løs.
Jeg overvejede altså ikke alt, hvad jeg gjorde, da jeg var barn.
- Kom så. - Hurtigere!
Far, skal vi virkelig til Enchanted Gardens?
- Selvfølgelig. Hvorfor? - Jeg ville bare lige være sikker.
- Far, må vi få en abe? - Nej.
- Bare en lillebitte en? - Stadig nej.
- Må vi få en pony? En iPod? - Nej.
Far, må vi få huller i ørene?
Nej, ikke før I er 13 år.
- Far... - Ti nu stille.
- Jeg kan ikke høre noget. - Dawn! Ti nu stille!
Sæt jer op. Jeg har en overraskelse til jer.
Vi skal besøge farmor.
Jeg går ind ad bagdøren. Vent her.
- Hej. - Hej, onkel John.
Hvad laver I her?
Du skal ikke komme for tæt på. Jeg har nok dårlig ånde.
Er jeres far her?
Kan jeg hjælpe Dem?
Hvad laver du her, John? Jeg prøver at komme ind.
Hoveddøren var måske for oplagt?
Luk nu op, mand.
- Davs, brormand. - Hej med dig.
Hvordan har du det? Kom indenfor.
- Hvad går du ellers og laver? - Forbereder min optagelsesprøve.
- Vil du læse videre? - Jeg overvejer det.
- Hvad vil du studere? - Jura.
Ellermedicin. Jeg har ikke helt besluttet mig endnu.
- Det er jo fint. - Hvad sker der hos jer?
Ikke så meget.
- Er der noget i vejen? - Jeg har det helt fint.
- Du er ikke ked af det hele? - Af hvad dog?
Tja, hvor skal jeg begynde? Situationen erjo ét stort rod.
- Hvad for en situation? - Krigen er forfanden da et rod.
- Tal ordentligt. - Undskyld.
- Du aner ikke, hvad du taler om. - Hvem gør også det?
Regeringen vil sige, solen står op om natten, hvis det passer i deres kram.
Se bare ham halvaben, I har som præsident.
Han er også din præsident. Selvom du slet ikke stemte.
- Det er ikke det, det handler om. - Er det ikke?
Bare lad være med at sige noget. Jeg gider ikke den diskussion.
Nej, jeres fløj er jo så glade for censur.
- Hold nu op. - Er du da bange for at tale?
Overhovedet ikke. Jeg vil bare nødigt forvirre pigerne.
De er sikkert allerede forvirrede.
Hvad synes i om alt det her? Har i en mening om det?
De synes, deres mor er en helt, og at det er nemt at kritisere, -
- når man sidder hjemme hos mor og overvejer, om man gider læse videre.
De synes, at den holdning er en frihed, -
- som deres mor dagligt kæmper for på dine vegne. Det er, hvad de synes.
Det er da rart at se, at du lader dem tænke selv.
Er I sultne?
Tror i, jeres far giverfrokost?
Klokken er halv fem.
Tror i, jeres far giver aftensmad?
- Gå ud og spis med onkel John. - Tager du ikke med?
Nej, jeg tror, jeg bliver her og tager mig en lille lur.
- I er blevet store. Hvor gamle er I? - Dawn er 8. Jeg er 12 et halvt.
- Hvor gammel er du? - 32.
Det synes du sikkert er vildt gammelt.
- Har du et arbejde? - Vil du da tilbyde mig et?
Nej.
- Hvorfor er i ikke i skole? - Vi skal til Enchanted Gardens.
- Bare for sjovs skyld. - Synes i, det sted er sjovt?
Glem det.
- Onkel John... - Ja?
- Hvorfor holdt far op i hæren? - Det gjorde han heller ikke.
Hvad mener du?
Han røg ud på grund af sit dårlige syn.
- Har det ikke altid været dårligt? - Jo, mere eller mindre.
Hvordan kom han så i hæren til at begynde med?
Har han ikke fortalt jer det?
I guder...
Så vil han nok heller ikke have, at jeg fortæller jer det.
Så skal i også love mig ikke at sige noget til jeres far.
Han snød.
Hvordan?
Han fik en ven til at tage et billede af synsprøvetavlen, -
- og så lærte han bogstaverne udenad.
Jeres far var så vild efter at komme i trøjen...
Han slugte alt det der patriotiske salgsgøgl råt.
Og det var kun godt, for-
- ellers havde han aldrig mødt jeres mor.
Hvordan opdagede hæren det med hans syn?
En dag gav de ham en prøve, han ikke kunne snyde med.
Og så var løbet kørt.
Drømmen var brast.
Hvorfor kan du og far ikke lide hinanden?
Har han sagt det?
Vi er bare forskellige. Vi har forskellige holdninger.
Det betyder ikke, at vi ikke kan lide hinanden. Er i altid enige med ham?
- Det skal i ikke være. - Hvorfor ikke?
Fordi det er vigtigt at danne sine egne meninger baseret på fakta.
Men stol heller aldrig på fakta, for de fleste af dem er løgn.
Det handler dybest set om -
- at følge sit eget instinkt.
Man skal være villig til at acceptere en sandhed, -
- derikke harmonerermed ens egne holdninger.
Ellers vil man aldrig kunne se sandheden.
- Hvad går det der ud på? - Det er hendes tidspunkt.
Er det hendes tidspunkt?
Mor og Dawn har sat deres ure til at ringe på samme tid hver dag.
På den måde ved de, at de tænker på hinanden på samme tid.
- Piger... - Ja?
Har i lyst til at lege tagfat?
Selvfølgelig.
Det er fint, for...
- Ved i hvorfor? - Hvorfor?
Fordi du er.
Du er!
- Du er. Timeout. - Du kan da ikke tage timeout.
Hvor det plat. Så læser jeg avisen i stedet.
Time-in!
Jeg falder for den slags hver evig eneste dag, -
- fordi jeg er et ærligt menneske, og det skal jeg straffes for.
Telefonen ringer. Luk lige op.
Hallo?
Ja, det er John.
Hej, Mary.
Hvad fanden har du gang i?
- Hvor er pigerne? - De har det fint.
Jeg harlige talt med Mary. Jeg ved, hvad der er sket.
- Ved pigerne det? - Nej.
Godt. Du skal ikke sige noget. Vi må se at komme videre.
- Hvad er det, du udsætter dem for? - Jeg tager dem med på en udflugt.
Bare bland dig udenom.
- Det var dig, der indblandede mig. - Nej. Du var her tilfældigvis bare.
Tror du, at et besøg i en forlystelsespark-
- vil hjælpe dem i sorgen over at have mistet deres mor?
Du ødelægger dem. De tilgiver dig aldrig det her.
Flyt dig så! Der er ikke nogen, der har spurgt om din mening!
Vi må videre.
- Vil du ikke vente på mor? - Nej. Vi må overholde tidsplanen.
Stan...
Vær sød at blive og vente på mor. Så kan vi tale om det alle sammen.
Nej.
Det var rart at se dig igen, John. Nu må jeg af sted.
Piger!
Pak jeres ting!
Piger...
Op med jer.
Vi skal af sted nu. Med det samme.
- Vi skulle da hilse på farmor. - Det må vente. Ud i bilen!
Hvad med onkel John? Ham fik vi ikke sagt farvel til.
I får ham at se igen.
Jeg keder mig. Kør ud på en mark.
- Nej, Dawn. - Hvorfor ikke?
Det har vi allerede gjort. Nu må vi finde på noget andet.
- Vi har kørt i hundrede år. - Ja, det virker sådan med det humør.
Du er meget stille, Heidi. Hvad laver du?
Jeg skriver stil.
- Hvad handler den om? - Mor.
- Hvis ide var det? - Mrs. Shimmerhorns.
- Hvorfor kom hun med den ide? - Hun mente vel, det ville hjælpe.
Du ved, hvordan folk opfører sig, når mor er udstationeret.
Hvordan opfører de sig?
De bliver så alvorlige.
Førstevælger til seng! Jeg sagde det først!
Det er vildt sjovt, far. Vil du prøve?
- Jeg henter en drømmeseng. - Okey-dokey.
- Jeg skal lave pølser. - Det behøver du ikke fortælle mig.
Der er gratis shampoo. Og et sysæt.
- Noble Skole. - Mrs. Fissile?
Det er Heidi Phillips. Min søster og jeg kommer ikke de næste par dage.
Det er helt i orden, min ven.
Vi er altså ikke syge. Vi er bare på en lille udflugt. For sjovs skyld.
Det er fuldt forståeligt, Heidi.
Vil De bede vores lærere om at maile vores far vores lektier?
- Er mrs. Shimmerhorn der? - Hun erpå hospitalet.
- Hun skal føde. - Er det nu?
Miss Abrams overtager hendes undervisning resten af året.
Vil De høre, om det er i orden, hvis min stil ikke er klartil på mandag?
Det er jeg sikker på, det er. Vi ses snart igen. Farvel, min ven.
- Hvem var det? - Mrs. Fissile.
- Hvorfor ringede du til hende? - For at høre, hvad vi har for.
Hun var virkelig sød.
Fedt nok.
Hvad er der?
Taget.
Marco.
Polo!
Tag tid på mig.
Så se her.
Flot.
Det er lang tid. Det virker som fem dage.
Det var flot.
Det var cirka to minutter.
- Du tog jo ikke tid. - Det var tæt på.
Far?
Ja.
- Hvad er det, der foregår? - Hvad mener du?
Hvorfor gør vi alt det her?
Jeg ville bare overraske jer med en lille udflugt.
Du var ikke på arbejde i går, vel?
Nej, det var jeg ikke.
Er du blevet fyret?
Du ved godt, mor bliver vred, hvis du mister dit job.
Jeg har ikke mistet mit job.
Men hvis det sker, så siger du til, ikke?
Jo, det skal jeg nok.
Jeg lægger mig til at sove.
Hvad laver du?
- Ikke noget. - Du er ikke gammel nok til at ryge.
- Jeg er 18. - Nej, du er ej.
Skal vi vædde?
Jeg så dig sammen med din mor.
- Det var ikke min mor. - Hvem var hun så?
En autistisk kvinde, jeg er ansat til at passe.
- Man må ikke lyve. - Jeg lyver heller ikke.
- Hvor gammel er du? - 18.
Vil du have en?
Ja tak.
Heidi?
Hvorfor hoster du? Du har ikke engang taget et hiv.
Jeg vidste, du aldrig havde røget før.
Rend du hellere hjem, knægt.
Pak dine ting. Vi tager af sted med det samme.
- Det er jo midt om natten. - Skal du svare igen? Afgang.
Du kan ikke bare gå alene rundt om natten.
- Du kunne være blevet bortført... - Jeg har jo sagt undskyld.
Hvad fanden skulle du rende rundt derude for?
Du tvang mig til at lade din søster være alene på...
...et hotel.
- Jeg kunne ikke sove. - Hvorfor ikke?
Hvorfor tror du?
Er det derfor, du falder i søvn i timerne?
Åh gud.
Hvad laver du så hele natten?
Det ved jeg ikke.
Jeg går rundt.
Jeg besøgte en støttegruppe forleden.
De mødes hjemme hos Debbie Sager. Den er for soldaterkoner.
Jeg tog der hen forleden. Er det ikke underligt?
Hvad talte I om?
Jeg talte ikke.
Hjalp det?
Det ved jeg ikke. Det tror jeg ikke.
Gør mig en tjeneste. Hvis du ikke kan sove, så væk mig.
- Hvorfor? - Så vi kan tale sammen.
- Mener du det? - Ja.
- Ville du gøre det? - Ja, det ville jeg.
- Har du stadig lyst til at prøve? - Sammen med dig?
Hellere sammen med mig end med en eller anden rod.
- Hvad siger du? - Okay.
Hardu nogensinde gjort det før?
Ingen kommentarer.
Vil du have en, eller skal vi dele?
- Lad os dele. - God ide.
Sådan.
- Er du okay? - Ja.
Er du sikker?
Jeg har det fint.
Vi må nok hellere holde op.
Jeg henter noget vand. Bliv her.
- Bliv sammen. Jeg skal lige ringe. - Hvor går du hen?
Vi mødes henne ved kjolerne.
BATTERI LAVT
- Hej, far. - Hvad er det?
- Øreringe. - Næ nej, næ nej...
- Du sagde, vi måtte få noget. - Ikke før i er 13.
- Jeg bliver snart 13. - Og jeg er 8.
Er det noget, I virkelig gerne vil lige nu og her?
Så lad os gøre det.
- Mener du det? - Ja.
- Gør det ondt? - Nej, du mærker det slet ikke.
- Gjorde det ondt? - Nej.
Sådan.
- Var det det? - Nemlig. Vil du se?
Det er flot, musen. Nu er du rigtig blevet voksen.
- Også dig? - Ja.
En, to, tre.
Går det?
Jeg har lige fået huller i ørene.
Det var da rart for dig.
Det ser godt ud. Den her er også rigtig pæn.
- Gjorde det ondt? - En lille smule.
Bare lidt? Men du gjorde det.
- Hvor er Dawn? - Find hende lige. Hvad bliver det?
Musen, hvor er du?
- Dawn! Musen! - Dawn Amber Phillips!
Se, om hun er derovre.
Musen?
Hvad laver du derinde, skat?
Er der noget i vejen?
Dawn...
Er der nogen hjemme?
Kom ind.
Det er et dejligt hus. Har du selv indrettet det?
Nej.
Det er virkelig pænt. Et nydeligt, lille hus.
Nydelige vægge. Nydeligt tag.
Telefon.
Her kunne man godt bo med hele sin familie.
- Savner du det derhjemme? - Ja.
Jeg savner også mor.
Måske skulle vi købe huset her med hjem.
Så kan i have det på jeres værelse.
Kunne du tænke dig det?
- Jeg elsker dig, far. - Jeg elsker også dig, musen.
Kom her.
Far?
Ja.
Du lugter.
- Jeg kan bedst lide den her. - Prøv den på.
Den er rigtig pæn.
Far? Hvad laver du egentlig på dit arbejde?
- Jeg sælger alt muligt lort. - Far...
Undskyld. Jeg sælger en masse ting. Jeg er salgschef i Homestore.
- Giv mig et H. - O.
Giv mig et O.
Giv mig et M. Giv mig et E.
Giv mig et S. Giv mig et T.
Giv mig et ORE. Hvad siger det?
- Ingenting. - Du har fuldstændig ret.
Hvordan har du det? Er du spændt?
Ja. Hvordan har du det?
Jeg har det godt.
Far?
Ønsker du nogen gange, at morvar blevet hjemme?
Hele tiden.
Hvorfor skulle hun absolut af sted?
- Hun gjorde sin pligt. - Ja, men hvad betyder det?
Det har vi jo talt om.
Der er folk rundt om i verden, derpasser på os.
Når de opdager en trussel, så er de nødt til at gøre noget.
I tv siger de, at vi gik i krig med de forkerte. At det er én stor løgn.
Man skal ikke tro på alt, hvad man hører i tv, vel?
Nogle gange må man bare tro på, at man gør det rigtige.
Hvad hvis man ikke kan det?
Så er vi alle sammen fortabt.
Hej, du har ringet til Grace, Stanley, Heidi og Dawn.
Vi er ikke hjemme, men læg en besked, så ringer vi tilbage.
Hej, det er os. Jeg ville bare lige høre din stemme på svareren -
- og sige, at vi har det fint. Vi eri Florida.
Jeg sagde da, vi skulle på en lille udflugt, ikke?
Kan du huske, -
- at vi var hernede, inden du skulle af sted?
Jeg vil gerne sige undskyld, fordi jeg var så vred dengang.
Du skal bare vide, at grunden til, at jeg var så vred, var, -
- at jeg skammede mig over-
- at det var dig, og ikke mig, der skulle derned. Det havde været bedre.
Bedre for pigerne.
Jeg har kraftedeme kvajet mig, Grace. Jeg er helt ude af den.
Jeg ved slet ikke, hvordan jeg skal tale med pigerne.
Jeg har ikke engang fortalt dem det endnu.
Du må fortælle mig, hvad jeg skal gøre, Grace.
Fortæl mig, hvordan jeg skal få det sagt.
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
- Hvem talte du med? - Med skolen. Miss Shimmerhorn.
Hun sagde, det var helt i orden, men at stilen skal afleveres.
Ellers skulle vi bare nyde turen. Afgang. Alle mand om bord!
- Er vi der ikke snart? - Nej.
- Er vi der ikke snart? - Nej!
Ervi der så nu?
Der er det! Der er det, far!
Træd på sømmet, gamle! Der er det!
Det er lige der! Hvad skal vi prøve først?
Målet er nået.
- Gad vide, om der er tv. - Det er der sikkert.
Vælg jer en seng.
Velkommen til Enchanted Hotel.
Enchanted Gardens! Enchanted Gardens!
Godnat, piger. Bliv nu ikke oppe hele natten.
Vi må have noget søvn. Det bliver en lang dag i morgen.
En lang dag...
Lad os blive oppe hele natten.
Okay.
Vi kan, må og vil gennemføre denne mission, -
- som mange amerikanere harofret så meget for, -
- og vi mindes dem, dermistet livet i kamp.
Vi spørger vores soldater, om der er noget, vi børgøre anderledes.
Igennem 200 årharAmerika lært adskillige vigtige lektier.
En af dem er, at svaghed virker som en invitation på ens fjender.
Hej, det eros. Jeg ville bare lige høre din stemme på svareren -
- og sige, at vi hardet fint. Vi er i Florida.
Jeg sagde da, vi skulle på en lille udflugt, ikke?
Kan du huske...
...at vi var hernede, inden du skulle af sted?
Jeg vil gerne sige undskyld, fordi jeg var så vred dengang.
Du skal bare vide, at grunden til, at jeg var så vred, var, -
- at jeg skammede mig.
- Du ligner en, der erklar. - Det er jeg også.
Det er en flot kjole. Hvor er din søster?
Udenfor.
- Hvad laver hun udenfor? - Aner det ikke. Hun er bare Heidi.
Hvad laver du herude helt alene?
Er du okay, skat?
Ja. Hvad med dig?
Jeg har det fint.
Helt fint. Jeg har sovet som en sten. Det var dejligt.
Din søster er lige ved at revne af spænding.
- Skal vi se at komme af sted? - Okay.
- Far? - Ja.
Ikke noget.
God fornøjelse.
Den her vej? Den vej.
- Vil du have den her? - Ja.
Den er ret voldsom. Jeg ved ikke, om jeg tør lade dig holde den.
Sikke en stor ballon! Heidi, hold fast i din søster!
Hvad skal vi så lave nu?
- Lad os tage hjem. - Ja.
Skal vi tage af sted?
Jeg har prøvet alt det, jeg havde lyst til.
Okay.
Så kom.
Hvorfor tager vi ikke motorvejen?
Lad os stå ud af bilen.
Sæt jer ned.
Der er noget, jeg må fortælle jer.
Noget, jeg skulle have fortalt jer for længe siden.
I ved godt, at mor og jeg elsker jermeget, meget højt.
Det er der intet, der nogensinde kan lave om på.
Kan i huske, vi talte om, hvad der kunne ske, mens hun var væk?
Mor blev såret.
- Rigtig alvorligt såret. - Hvor erhun?
Hun blev så alvorligt såret, at de ikke kunne gøre hende rask igen.
Hun er kun såret, ikke? Hun er kun såret.
Det skal nok gå, Dawn. Hun er kun blevet såret.
Mor er soldat, og soldater bliver af og til såret.
Og nogle gange -
- så dør de i kamp.
Grace Ann Phillips blev født i Newport, Indiana -
- den 3. oktober 1971.
Hun var glad som barn og elskede at lege udenfor.
En sommer sov hun hver eneste nat i en kummefryser i baghaven.
Hun tætnede den med plasticposer, så hun kunne sove i den i regnvejr.
Grace var en tapper kvinde. Hun meldte sig til hæren som helt ung.
Hun mødte min far, Stanley, som rekrut senere samme sommer.
De giftede sig kort tid efter.
Min far siger, at han stadig er overrasket over, at mor sagde ja.
Det er sjovt, for mor har sagt, at hun frygtede, han aldrig ville fri.
Grace og Stanley elskede hinanden meget højt. De varbedstevenner.
Alle, som kendte Grace, ved, at hun var noget helt særligt.
Hun var kærlig, gavmild og morsom. Hun havde en højlydt latter, -
- som gav genlyd i hele huset. Og hun sang så smukt som nogen.
Vi savner dig meget, men vi lover altid at tænke på dig, -
- når vi ler, vågner, falder i søvn og ser ud over havet.
Vi lover at bevare mindet om dig hos os til evig tid.
Er det nu?
Ikke endnu.
Okay, gør jer klar.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2008